Jeg er Uhtred, sønn av Uhtred.
Født angelsakser, men fostret opp som dane, -
- tjener jeg nå kong Alfred av Wessex.
Jeg ektet en from kvinne for Alfred.
Jeg har tatt imot land heftet med gjeld og utro tjenere.
Og jeg drap den reddsomme sverdmesteren Ubba.
Men da Odda ble såret, tok sønnen hans æren for bragden min.
Jeg møtte Ubba i tvekamp, og jeg drap ham!
Jeg måtte gjøre knefall for Alfreds gud!
Jeg går først. Men du står i gjeld til meg.
- Du må legge deg ned og kysse korset. - Kyss meg i ræva.
Skjebnen setter meg på prøve. Men jeg står detover.
Uhtred!
Skjebnen styrer alt.
- Sikker på at du vil dette, stymper? - Er det forbudt?
Å kle seg ut som daner? Nei. Å plyndre Cornwalum? Ja.
- Vi er i fred med dem. - Jeg må bygge meg en hær.
- Og da trenger jeg sølv. - Jeg skal ikke motsi deg på det.
- Vil ikke Odda undre på hvor du er? - Han har bedt meg holde øye med deg.
Han bygger en kirke til Alfred ved Cynwit. Har du hørt om det?
Med et alter av gull, ryktes det.
- Hvem er de? - De var Oswalds.
Mor deres vil at jeg skal være skamfull for at jeg tok livet av tyven!
Det klarer hun visst.
De er ikke de første som har mistet foreldre. De står det nok over.
Maten er god, Mildrith. Takk.
Det var hyggelig å høre.
Jeg trodde du hadde mistet munn og mæle.
- Jeg uroet meg. - Det tviler jeg på.
- Hun sørger over tyven. - Ikke min sak.
Han dreper en mann jeg har kjent hele livet og nekter å betale mannebot.
Og i min fars landsby kaller de ham Uhtred Gudeløs.
Glem ikke at jeg nekter å døpe sønnen min.
- Jeg går ut. Dette er ikke min sak. - Da skal jeg holde opp.
I morgen er du kvitt meg.
Hvis noen spør, trygger jeg Alfreds kongerike.
- Hvor lenge blir du borte? Og hvor? - Aner ikke. Noen uker?
Bli her! Oswalds hustru har gått til biskop Alewold, og han går til Alfred.
Jeg betaler ikke! Det kan du si, hvis noen kommer hit.
Jeg tok livet hans fordi han var en tyv. Slik er min lov!
Drar du, går jeg lukt til kirken med sønnen vår.
- Da er han ikke min sønn lenger. - Måtte Gud tilgi deg!
- Hvilken gud? - Hvor er godheten og kjærligheten...?
- Jeg måtte krype! - For Gud! Alle gjør knefall for Gud!
Jeg glemmer aldri dette! Jeg fornekter den guden!
Jeg går ut.
Er du der fortsatt? Mannen jeg skattet?
Er du der fortsatt? Kvinnen jeg lengtet etter å pløye?
Vi gjør fremskritt. Du må komme til Cynwit og se på byggearbeidet.
Det skal jeg. Det vil jeg gjerne.
Den gjør inntrykk allerede nå.
Ja.
Skipet er her. Tverrskipet her. Og her er koret.
Det går allerede gjetord om alteret i lødig gull.
Det blir forgylt. Men du vet hvordan rykter går.
Hvis du gir oss lov, legger vi alteret her. Ubba Lodbrok ligger begravd der.
Skal Guds alter stå over en begravd hedning?
Nei, vi graver opp levningene og kaster dem i elven.
Flytt dem og begrav dem uten gravstein, men med ærbødighet.
- Det var en spøk. - Ingenting må sette freden i fare.
Herre konge, jeg er ikke så dum som far min hevder.
- Pater Beocca? - Et brev fra biskop Alewold.
- Privat eller arbeid? - Et tvistemål.
Les det opp, da. La Odda få hvile sitt skarpe hode.
- Klarer du ikke å lese det? - Det gjelder ealdorman Uhtred.
Han har drept en leilending og nekter å betale mannebot til familien hans.
- Skal jeg undersøke saken? - Nei.
Nei, det er ikke din sak. Odda, du skal undersøke saken på mine vegne.
Jeg håper drapet var berettiget.
Uhtred har alltid vært rettskaffen. Det var nok berettiget.
Det får vi se på.
Du får gjøre ditt beste, Odda. Hold freden.
Pater Beocca.
Brevet.
Du gjør klokt i å tenke på hvem du er tro mot.
Jeg er tro mot Gud og kongen. I den rekkefølgen.
- Mener du at det er galt? - Slett ikke.
Men jeg holder øye med deg.
Og Gud holder øye med oss alle.
Uhtred!
Jeg skal innfri den gjelden. Vi vil begge ha det samme: odelen vår.
- De skal ikke ta landet ditt fra deg. - Mitt?
- Er du ikke lenger ealdorman? - De vil aldri godta meg her.
Da ber jeg deg for siste gang: Vend om, Uhtred!
Hvis du slipper Gud inn i hjertet, vil han vise vei.
- Jeg kan aldri bli den du vil. - Du kan prøve.
- Den mannen vil jeg bare forakte. - Stymperen!
Jeg har elsket deg.
Ikke be for meg.
Ble det et avskjedsligg?
Jeg vil være ute av Wessex i kveld.
Da får du ri raskere enn det der!
Ikke ta på dere disse før vi er i Cornwalum.
Men dere kan godt pusse dem, sånn at dere synes godt.
Da vil de frykte dere. Nå får dere føle hvordan det er å være dane.
Stå stille! Ikke rør dere!
Du! Ikke rør deg!
Kjenner jeg deg?
Ta ned hetta.
Ta ned hetta, sa jeg!
- Ethelwold! - Jeg vil bare være med dere.
Være med på eventyret deres. Jeg ville overraske dere.
Han klarer aldri å holde kjeft. Vi gjør best i å drepe ham.
Du kan ikke drepe meg. Jeg er den rette kongen, din tosk!
- Ikke i Wessex, Leofric! - Da sleper jeg ham til Cornwalum!
Uhtred, du står i gjeld til meg!
Får Alfred vite om dette, så dingler vi!
- Og tar vi ham med, så skjer det! - Jeg er en ny mann!
Vi tar ham av dage. Ingen vil sakne ham.
Vi tar ham med oss.
Jeg står i gjeld til ham. Han blir mitt ansvar.
- Han står under min beskyttelse. - Og hvem skal beskytte oss andre?
- Så rasende han var! - Du pusser brynjene og passer hestene.
Du tørker oss bak hvis jeg ber deg om det.
Da samler jeg inn mose og løv, herre!
Hva vet du om Cornwalum?
At det ikke er Wessex.
Grensen mellom Wessex og Cornwalum går langs elven Tamar.
Og derfor har vi slått leir her.
Den går fra nord til sør, og Cornwalums kyst ser ut som et bein.
- Så de er handelsfolk? - Ja. Mot nord med waliserne og irene.
Og mot sør med frankerne.
- Hvordan vet du alt dette? - Jeg er lærd.
- Jeg liker bare å skjule det. - Og det gjør du godt.
- Har de en konge? - Flere.
- Sterke krigere? - Frykt ikke, Leofric.
Vi er jo daner.
Jeg vil prøves i kamp.
Vær ikke redd for det. Du skal stå i fremste rekke.
Det ser jeg fram til.
God dag, herre.
Fortell din herre at ealdorman Odda og biskop Alewold er her.
Vær rask.
Ikke den mest gunstige gården å ta beslag i.
Ealdorman Odda. Biskop Alewold. Godt å se dere.
- Kan jeg by dere noe? - Vi er her i kongens ærend.
Det gjelder din husbond. Er han her?
- Nei. - Kan noen hente ham?
Alle krusifikser og kors!
Nå er dere ikke lenger gudfryktige kristne!
Nå er dere daner! Hedninger!
Ikke kors dere eller se til himmelen!
Nå skaffer vi oss rikdom!
Grensen mellom Wessex og Cornwalum
- Min husbond trygger kongeriket. - Fra hvem? Vi er i fred.
Han sa bare at han gjør Alfreds virke.
- Vet han bedre enn kongen? - Leofric vil sikkert fortelle deg alt.
- Ja. - Odda, da!
Hun kan ikke klandres for at hun ble gitt bort til en voldsmann.
Nei.
Selvsagt ikke.
Mildrith.
Det er min tunge plikt å overrekke dette brevet til deg.
Det er til din husbond.
Han må betale manneboten, ellers blir eiendommen beslaglagt.
Eiendommen er også min.
Min fars hus står alltid åpent for deg.
Hvordan går det med ham? Bra, håper jeg?
Han er fortsatt skrøpelig.
Mang en mann ville tatt sin død av det hugget.
Finn trøst i dette:
Hvis eiendommen din beslagtas, så er det til kirkens gagn!
Hvor ligger det begravd? Hvor er sølvet?
- Hvor er det? - De eier ingenting.
- Fem dager, og ingenting. - Vi har enda tid.
Vi er ikke de første danene her.
Jeg trenger sølv! Enn om hele Cornwalum er plyndret?
Vi leter videre. Vi drar vestover.
Vil de snakke med oss?
Fem mann. Like mange som dem.
Og ingen andre enn jeg snakker. Ethelwold?
Jeg hørte deg. Bare den store Uhtred snakker.
Jeg er frater Assa.
Jeg har med en gave fra kongen min til dere.
Fra kong Peredur.
- Hvem? - Kong Peredur av britonerne.
- Har aldri hørt om ham. - Men han har hørt om dere.
Det går ikke upåaktet hen når daner plyndrer i Cornwalum.
- Hvorfor sender han slike låke gaver? - Det er en fredsgave.
Kongen vår er blitt angrepet av britoneren Callyn.
Styrkene hans har inntatt en festning.
Peredur vil lønne dere godt for å ta tilbake festningen.
- Lønne oss godt? Hvor mye? - Jeg kjenner ikke summen.
- Men han vil nok være gavmild. - Har han sølv?
Han er jo konge.
Dette kan ikke måle seg med Winchester.
Og han kan ikke måle seg med Alfred.
- Kongen hilser deg. - Gjør han? Jeg hører ingenting.
Dere er hedninger. Kongen taler til dere gjennom meg.
Kom fram og vis ham ærbødighet.
Fortell kongen at daner ikke bukker for kristne.
Hvor mange britonere besitter den festningen?
Og hva vil han lønne oss med?
Det blir enklere hvis kongen snakker til meg.
De er 40-50 mann.
Ikke flere enn 50.
Vi er 30 våpenføre mann.
Og vi er 20. Hvor mye sølv?
100 sølvmynter.
Jeg vil ikke prute. Prisen blir 400 sølvmynter.
- Det er altfor mye! - Er Peredur konge eller ei?
- Jeg skal spørre dronning Iseult. - Burde du ikke heller be?
Iseult!
Det er bruk for deg!
Jeg er velsignet med to hustruer. To dronninger.
Iseult er skyggedronning.
Du vet hva du har å gjøre.
Hvem er du?
Og hva skal du gjøre for kongen?
Jeg er Uhtred Ragnarsson.
Jeg skal kjempe for kongen din.
Hvis han lønner meg godt nok.
Det er ham.
- Du er heldig som har en slik hustru. - Hun skal ikke ligges med.
Hun er for kostbar til det.
400 sølvmynter...
- Ja vel. - Jeg vil se pengene først.
Du får se dem når festningen er tatt. Rikdommen ligger skjult der.
- Da har fienden pengene. - De er godt skjult.
Slik blir prisen og betingelsene. Jeg vet at du sier ja.
Jeg vet at du kan være sølvet.
Daner...
Dere har nese for blod og sølv.
Og kvinner!
Derfor skal jeg også lønne deg med...
Dronningen min.
Denne dronningen.
Hvis du lyver om sølvet, skal du dø.
Og derfor lyver jeg ikke!
Få tak i karene. Vi blir her.
Jeg vil drømme om den skyggedronningen.
Du sa navnet ditt. Slikt sprer seg raskt.
Uhtred Ragnarsson?
Noen av dere er angelsaksere.
Noen. De vil heller kjempe enn dyrke jorda.
Han ser helst at dere angriper raskt. Han vil bare fø dere én kveld.
- Det var kristent av ham. - Han vil gjerne være gudfryktig.
Men som du ser, gir han ikke slipp på hedenske skikker.
- Dronning Iseult. - Hun er en trollkvinne.
Hvilke krefter har hun?
Peredur tror hun kan spå framtiden.
Så lenge hun er kysk.
- Og hva tror du? - Jeg vet at djevelen finnes.
Han ikler seg skjønnhet. Det er en list han bruker ofte.
Kongen får se til at karene hans er klare.
Peredur! Hvis noen flykter fra festningen, så er de dine.
Gjør det du skal, så gjør jeg det jeg skal.
Fremad!
Nå skremmer vi livskiten ut av britonerne!
Vi får se om de har mage til dette!
Stans.
Vi venter her.
Hvorfor kommer de ut av festningen og møter oss?
Ethelwod, ri fram.
Ri bort dit og se hvorfor de har kommet ut.
Alene?
Du ville jo stå i fremste rekke.
- Hva så du? - De er daner!
Ekte daner!
Stans!
- Hva venter du på? - De er daner!
Hva så? Dere kjemper jo mot hvem som helst for penger!
- Du løy! - Husk sølvet!
- Dronningen har sett seier, så kjemp! - Uhtred.
Han er sverdmester. En krigsherre.
Hvis krigsherren vil snakke, synes jeg at vi skal lytte.
Nevn deg selv.
Jeg er Uhtred Ragnarsson.
- Hvem er du? - Skorpa. Av Den hvite hest.
Er du den Uhtred Ragnarsson som var ved Cynwit?
- Det er jeg. - Ragnar jarls angelsaksiske sønn?
Ja.
Du kan ikke beseire meg. Det vet du.
Kan hende ikke. Men jeg kan gjøre det av med halvten av karene dine.
Ja.
Ja, det kan du.
Da er det til gagn for oss begge to at du ikke forsøker.
Jeg frykter for hva som kan skje når de snakker sammen.
Gå bort dit, da! Lytt til hva de sier!
Går jeg dit, blir danen bare rasende.
Uhtred Ragnarsson! Hva er det som foregår?
De må forlate kongeriket eller dø! Danejævler!
- Dronningen så seier. - Jeg ber, herre.
- Hva lønner han deg med? - Sølv.
Han sier at det ligger skjult i festningen.
Nei.
Nei, vi har saumfart festningen uten å finne noe.
- Han har noe. Et eller annet sted. - Uhtred Ragnarsson!
Jeg foreslår at vi deler det han har.
Halvten hver.
Vi dreper karene hans. Lar kongen leve.
Og han viser oss vei til sølvet.
Halvten hver?
Jeg rykker fram. Du vender om.
Og vi angriper sammen.
Dette er bare spill for kongen.
- Din bedritne rassragr! - Jeg skal knuse deg!
Gjør dere klare! Vi dreper hver eneste en!
Si til karene at vi er med danene.
Klare!
- Liter du på denne Skorpa? - Jeg kan ikke annet.
Vend om!
Til døden!
Danejævler! Løp og gråt hos horemødrene deres!
Løgnaktige danejævler!
Jeg dreper minst én til av dere!
Det er over nå.
- Sølvet ditt. - Sølvet for livet?
- Sølvet og skyggedronningen. - Den udugelige kjerringa så seier!
- Hvor er sølvet? - Sier jeg det, dreper du meg.
Du har mitt ord som krigsherre på at du skal få leve.
Hvor er sølvet?
Si det, ellers dør du.
Det ligger gravd ned i salen.
Under tronen min.
Jeg trenger litt til...
Skal vi dele henne? Du får puppene og jeg rumpa.
- Hun er min. - Er dere her for å ta sølvet?
Det ligger under denne tronen.
Jeg vil spørre deg om noe.
Har du ventet på oss?
På deg.
- Så du hva som skulle skje? - Jeg visste at du skulle komme.
Det er alt.
Uhtred, har du hørt om en kirke med et gullalter?
Ved Cynwit?
De bygger en kirke der for å feire at Ubba ble drept.
Hvem har sagt det?
Menn som tryglet om å få leve.
- De sier hva som helst. - Skal du til Cynwit?
Jeg har skip å sette i stand. Kysten her har vært drepende.
Hvordan deler vi det opp?
Vi gjør ikke det.
Vi kan kjempe.
Men da dør noen av oss. Også dronningen din.
Uhtred Ragnarsson! Hold sverdet i sliren!
- Klok dronning. - Hun skal bli hos meg.
- Hun skal bli hos meg! - Ikke gjør noe!
- Uhtred, nei! - De har sølvet vårt!
Jeg kjemper ikke mot daner for bare sølv!
Jeg må kunne lønne hæren! De unnslipper!
- Jeg sender ikke karene mine i døden. - Jeg kan gi dere det dere trenger.
Det finnes mer sølv.
Hva hvisket Skorpa til deg da han dro?
Det skal jeg si til deg når du trenger å vite det.
Hvordan gjorde jeg det som kriger?
Ethelwold, du er en like dyktig kriger som du er konge.
Dette er ikke krigsbytte.
Dette er et hellig kors og skal tilbake til kirken.
Men resten er vårt.
- Hjem? - Til Wessex. Vi drar hver for oss.
Jeg har en biskop jeg må gjeste.
Jeg har aldri sett noen landsby som denne før.
Vi blir her bare for i dag.
- Hvem er du? - Jeg vil snakke med biskopen.
Biskop Alewold er i bønn og må ikke forstyrres.
- Biskop Alewold! - Hva er dette? Ha deg ut!
- Vi er travelt opptatt! - Jeg ser det.
Ut, sa jeg!
Jeg vet hvem du er.
- Uhtred. - Gudeløs, ja.
Min hustru har arvet en gjeld til kirken.
Ja, en betydelig gjeld, så vidt jeg husker.
- Den vil jeg nå innfri. - Vil du? Som du ser, er vi travelt...
Dette er irsk håndverk!
Det ser irsk ut! Og så tungt det er!
- Så vakkert og kostbart! - En passende måte å innfri gjelden på.
Ellers kan jeg jo smelte det ned i essen.
Jeg tar det imot på vegne av kirken. Jeg tar det imot.
Jeg håper du vil dømme klokt i tvisten om manneboten for min tjener Oswald.
Han var en tyv.
- Familien sverger at det er løgn. - Mine folk vil også sverge.
Og slik blir tiden ødslet bort.
Da kan vi si at saken er ute av verden.
Signe deg!
Jeg har bedt om at du skulle komme velberget hjem.
Hvem er hun?
- Hun er dronning. - Dronning av hvor? Og hvem?
Britonerne.
Du gikk rett forbi sønnen din uten å se på ham.
- Er han døpt nå? - Ja.
- Mot min vilje. - Jeg har ingenting å beklage.
- Hva heter hun? - Iseult.
Jeg snakker til husbonden min! Vær stille.
Mildrith, vi er sultne, tørste og slitne.
Jeg er ikke tjeneren din! Ikke snakk slik til meg! Jeg er hustruen din!
Du er ikke lenger en del av Uhtreds livsvei.
Det er sant.
Ut.
Ut! Denne "dronningen" kan sove blant dyrene!
Landet ditt er trygget. Jeg har innfridd hele gjelden.
Jeg kom for å si det til deg. Ikke noe annet.
- Og Oswalds mannebot? - Det er også avgjort. De får ingenting.
Det kan du forklare for kongen. Alfred byr deg komme til witan-rådet.
Det er over. Alt sammen.
Før jeg dro, sa jeg at jeg har elsket deg.
Og det var sant.
Snakk ikke om oss på den måten!
Ikke i en hedensk skjøges nærvær!
Hun er sammen med meg.
Vil du hvile med familien din, eller sammen med dyrene?
Vil du ha dyr til selskap, heller enn din hustru og sønn?
Hun er en god kvinne.
Hun elsker sin gud. Det er tungt for henne å være sammen med meg.
Og er ekteskapet over, må jeg lære meg å leve uten sønnen min.
Jeg er her fordi jeg har valgt deg.
Men jeg skal ikke holde deg her mot din vilje.
Hva er det?
Jeg skal være sammen med deg, Uhtred.
Fra nå til siste slutt.
Det er det jeg ser.
Jeg vil at du skal få se hjemmet mitt i nord.
Det er denne Alfred som er din herre nå.
Du må gi etter for skjebnen.
Dra til dette witan-rådet.
Vil du sove sammen med meg under fellen?
- Sove? - Bare det.
Det vil jeg gjerne.
Ellers er det bare geiten som kan gi meg litt varme.
Edwina?
Frue?
Fortell familien din at jeg skal reise vekk. Med barnet.
Vi drar til herre Oddas gods.
Jeg vil gjerne ha deg med, men du bestemmer selv.
Det er alltid best å være sammen med folk som skatter en.
Jeg viker ikke fra din side.
Samme dag som jeg får høre at jeg eier hjemmet mitt, må jeg forlate det.
Gud, skjenk klokskap til dine tjenere som er samlet her.
Hjelp dem med å skjelne hva som er rettskaffent og rettferdig.
Gi oss dette, Gud.
Legg igjen sverdet her.
Uhtred!
Kom fort; du er sen.
- Vi sendte bud for flere dager siden. - Hvorfor var det så viktig at jeg kom?
Hvem er hun? Er hun krigsbyttet ditt?
- Hva er blitt sagt? - Du får snart høre alt.
Kom. Og du må være ærbødig. Det er viktigere enn noen gang.
Siden thegnene ikke gjør sin plikt og holder broene i stand, -
- ber jeg kongen utnevne en embets- mann til å besiktige veiene i riket.
Broen på veien ut av Abbingdon -
- er nå i så dårlig stand at det er farlig for mennesker...
Hva skal jeg be om nåde for? Hva er blitt sagt? Er det Cornwalum?
- ... lytter ikke. - Vi kan tale om broer senere.
- Beocca, hva er dette? - Vær stille! Kom fram til kongen!
Vi har en alvorlig sak. Hvis rådet gir oss lov, vil vi ta den opp nå.
Ealdorman Uhtred!
Også kjent som som Uhtred Gudeløs!
Du er anklaget for å ha ført kongens menn inn i Cornwalum.
Der har du ført krig mot britonerne uten kongens samtykke.
Du er også anklaget for å slå deg sammen med danen Skorpa.
Dere tok livet av kristne i Cornwalum, -
- enda disse var i fred med Alfred og Wessex.
Alt dette er sverget under ed, og straffen er døden.
Hvem har sverget dette? Få se hvem det er.
Jeg, frater Assa, har sverget dette.
- Gå ned på kne. - Aldri!
Vi voktet grensen, det er alt.
- Jeg har enda mer å berette. - Ja, la oss høre hva han har å si!
Da jeg reiste hit for å underrette kong Alfred, dro jeg forbi Cynwit.
Slike redsler håper jeg at jeg aldri mer får se.
For der kirken skulle bygges til minne av Oddas seier over Ubba, -
- så jeg bare ødeleggelser!
Og levningene etter 15 munker eller flere!
Man fortalte meg at dette ble gjort av-
- den samme Skorpa som var i Cornwalum.
Og at han hadde med seg ealdorman Uhtred!
Nei! Det er løgn! Alt han sier, er løgn!
- La meg fortelle sannheten! - Vi er witan-rådet!
Og vi skal te oss slik det sømmer seg witan-rådet!
En ealdorman har rett til tilsvar.
Ja, jeg var ved Cynwit. Men bare én gang.
Jeg var der den dagen jeg, Uhtred av Bebbanburg, drepte Ubba!
I denne salen ser jeg krigere som vet at jeg snakker sant.
Det er den eneste gangen jeg har vært ved Cynwit!
Vi er her for felle dom for drapet på kong Peredur og britonerne.
La meg tale om Cornwalum.
Enn om Peredurs egen dronning kan berette at Peredur løy og narret oss?
- Hun er bare en hedning, herre konge. - Bryr du deg ikke om sannheten?
Odda, vi går videre. Du har et vitne til.
Før fangen inn!
- Hva er dette? - Odda vil at du skal dø som forræder.
- Jeg skal la deg komme til Valhall. - Stå fra hverandre!
Leofric, du har sverget en ed.
- Du skal fortelle sannheten. - Ja.
Gud er nådig.
- Du har vært tro mot kongen. - Jeg er tro mot kongen.
Alltid.
Var du i Cornwalum med ealdorman Uhtred?
Ja.
Drepte og plyndret du Peredur og britonerne?
- Ja. - Leofric...
Har du nå gitt din del av byttet til kirken?
Ja, og jeg har bedt om tilgivelse.
Witan-rådet lytter til deg.
Hvem fulgte du i kamp?
- Jeg dro frivillig. - Nei. Uhtred ledet, og du fulgte ham.
- Skylden er hans! - Jeg deler skylden.
Ansvaret er hans, og han skal bøte med livet!
- Du må be på dine knær! - Nei!
Jeg går ikke ned på kne for noen mann, konge eller kristen gud!
Han må bøte med livet.
- Får jeg komme med en bønn? - Jeg er ikke ferdig!
Det er tydelig at stymperen er skyldig.
Takk, min venn.
Det er også tydelig at han er for stolt og for dum til å vise anger.
- Derfor må han dø. - Han skal dø for forræderiet sitt.
Siden jeg deler skylden, og siden jeg akter Uhtred som kriger, -
- ber jeg om at han får dø for mitt sverd.
Vil du være bøddel, Leofric?
Jeg ber om en tvekamp til døden. Meg mot stymperen.
Er Gud med meg, seirer jeg. Da får han dø slik en kriger skal.
- Enn om han vinner tvekampen? - Det gjør han ikke.
Da må Gud gripe inn.
La dem kjempe.
La Gud felle dom!
Herre konge, det er åpenbart at skylden er Uhtreds!
Leofric, du har talt vel.
Jeg innvilger bønnen din.
Dere skal kjempe i morgen. Til døden!
Med sverd og skjold!
Gud skal felle dom!